Posudek oponenta bakalářské práce 
Magdaléna Mrázková: Erasmus jako přechodový rituál
Práce zcela splňuje a v některých ohledech dokonce překračuje požadavky na bakalářky, ale paradoxně právě snaha o jejich překročení podle mě vede k problémům, které celkový dojem z práce kazí. Asi nejsilnější stránkou práce je množství a kvalita použité literatury, především zahraniční, které dalece přesahuje obvyklé standardy očekávané u bakalářek. Literatura navíc prolíná celou prací, která není školometsky rozdělená na teoretickou a praktickou část. Velmi také oceňuji kreativní vymezení výzkumného pole pro zkoumání erasmovské studentské mobility: výjezdy z českých univerzit na univerzitu v San Sebastianu. Samotný výzkum je realizovaný a zpracovaný způsobem, který zcela odpovídá bakalářské úrovni.
Hlavní problém této jinak velmi kvalitní práce vidím v příliš širokém tematickém záběru, který brání v daném rozsahu práce věnovat vybraným tématům dostatečně. V úvodu práce jsou zformulované čtyři vzájemně nesouvisející výzkumné otázky, z nichž ani jedna není zdůvodněna (proč byly zvoleny právě tyto otázky?) a pouze jedna se týká tématu z názvu práce, tj. přechodového rituálu. Snaha zodpovědět na základě vlastních rozhovorů všechny otázky ve všech jejich aspektech pak vede k tomu, že část intepreace není teoreticky dostatečně nebo vůbec zakotvena. Většina dílčích kapitol se opírá jen o jeden či dva zdroje, které jsou navíc využity jen pro úvodní vymezení problému, méně už pro samotnou interpretaci; v jiných kapitolách pak práce pouze rozebírá rozhovory, bez teoretického zakotvení, například k motivaci v kap. 3.3.1 nebo ke studiu v kap. 3.4.5, ke kterým přitom kvalitní literatura existuje. Nedotaženost teoretického zakotvení a na něm založené interpretace je nejvíc vidět u tématu přechodového rituálu, které by podle názvu mělo být pro práci ústřední. Práce sice s využitím děl van Gennepa a Turnera poukazuje na podobnost erasmovské zkušenosti s jednotlivými fázemi přechodových rituálů, ale vůbec nezbyl prostor věnovat se otázce, zda je erasmovská zkušenost skutečně rituálem. Každopádně by si autorka potřebovala ujasnit, zda se chce skutečně na tuto zkušenost „po stránce osobní“ (s. 9), nebo zda se jí věnovat jako možnému rituálu, který je ale vždy společenský.
Podobné tematické vyjasnění by práci posunulo na ještě vyšší úroveň, což bych doporučoval i proto, že výsledky vlastního výzkumu si podle mě zaslouží publikaci v některém odborném časopise. I v současné podobě však práce zcela splňuje požadavky kladené na bakalářky, takže ji jednoznačně doporučuji k obhajobě a navrhuji hodnocení velmi dobře.

									Petr Pabian